O ființă cerească este pedepsită cu un bici, pielea devenind roșie în timp ce strigă în agonie. Intensitatea se construiește pe măsură ce biciuirea continuă, arătând puterea armei și supunerea îngerului pedepsit.
Intr-un taram in care fiintele celeste troneaza,o fiinta cereasca se regaseste in chinurile unei pedepse intense.Domnia,o disciplinara severa,hotaraste sa administreze o biciuire severa ca mijloc de corectie.Fiinta cereasca,impodobita in halate celeste,este legata de o cruce de lemn,cu spatele expus pentru biciuire.Domnisorul,inarmat cu un bici de material divin,livreaza muie dupa muie,fiecare mai puternica ca ultima.Fiintele ceresti striga de durere reverbereaza pe planul eteric,dar ele raman neclintite,acceptandu-si pedeapsa cu gratie.Domnitorul,impins de o nevoie de disciplina,continua sa biciuiasca fiinta celesta,spatele lor o masa bruta,sangeroasa de carne.Privelistea fiintei ceresti aflata in agonie atata trimite prin domnitor un fior de placere,care se delecta in puterea pe care o exercita.Aceasta intensa scena a biciuirii serveste nu numai ca pedeapsa ci si ca un testament al naturii brute,primare a puterii si placerii.